©Матасар І.Т., Мойсеєнко В.О., Козак Н.Д., Петрищенко Л.М., 2023 
doi: 10.37321/nefrology.2021.32-33-04
УДК: 016:614.876(477.41)(09)
ФІЗИЧНИЙ РОЗВИТОК, ІНТЕНСИВНІСТЬ ПРАЦІ, ШКІДЛИВІ ЗВИЧКИ ТА РИЗИК УРАЖЕННЯ НИРОК У ОСІБ ПРАЦЕЗДАТНОГО ВІКУ, ЯКІ ПРОЖИВАЮТЬ НА  ТЕРИТОРІЇ, ЩО ЗАЗНАЛА ВПЛИВУ НАСЛІДКІВ ЧОРНОБИЛЬСЬКОЇ КАТАСТРОФИ
(за матеріалами круглого столу «Відлуння Чорнобиля: нові виклики             та загрози», присвяченого 37-м роковинам Чорнобильської трагедії) 
1МАТАСАР І.Т., 2МОЙСЕЄНКО В.О.,  2КОЗАК Н.Д.,1ПЕТРИЩЕНКО Л.М., 
1ДУ “Національний науковий центр радіаційної медицини
Національної академії медичних наук України”,
2Національний медичний університет імені О.О. Богомольця
Факультет підготовки лікарів для Збройних сил України
Київ, Україна

Резюме
Вступ. Дана робота присвячена питанням фізичного розвитку, інтенсивності праці, шкідливим звичкам осіб працездатного віку на тлі аліментарних дефіцитів та порушення харчування населення різних вікових груп та різної інтенсивності праці, які проживають на території, що зазнала впливу наслідків Чорнобильської катастрофи.
Мета. Узагальнення відомостей про фізичний розвиток, інтенсивність праці, шкідливі звички осіб працездатного віку на тлі аліментарних дефіцитів та порушення харчування населення різних вікових груп та різної інтенсивності праці, які проживають на території, що зазнала впливу наслідків Чорнобильської катастрофи. 
Матеріали та методи. Бібліографічний – проведено теоретичний аналіз та здійснено узагальнення даних літератури, проаналізовано фізичний розвиток осіб працездатного віку на тлі аліментарних дефіцитів та порушення харчування населення різних вікових груп та різної інтенсивності праці, які проживають на території, що зазнала впливу наслідків Чорнобильської катастрофи. При дослідженні використано анкетно-опитувальний, математичний та статистичний методи.
Результати та їх обговорення. Фізичний розвиток, інтенсивність праці, шкідливі звички осіб працездатного віку на тлі аліментарних дефіцитів та порушення харчування населення різних вікових груп та різної інтенсивності праці, які проживають на території, що зазнала впливу наслідків Чорнобильської катастрофи, а також якість споживаної їжі та калорійність раціону впливають на  фізичне і психічне здоров'я людини, зокрема окремі речовини регулюють перебіг біохімічних, а також більшість адаптивних реакцій, зокрема, аліментарний йод, як найважливіший мікроелемент, входить до складу ряду гормонів. Детально вивчений кореляційний зв'язок між аліментарним йодом та джерелами його надходження з добовим раціоном харчування чоловіків і жінок залежно від інтенсивності праці     
Висновки. Таким чином, проведення серед населення інформаційно-просвітницької роботи про ризики ожиріння та необхідність вести здоровий спосіб життя, у тому числі дотримання правильного режиму харчування й підвищення фізичної активності, відіграє надзвичайно важливу роль у профілактиці ожиріння й захворювань нирок.
Ключові слова: стан харчування, радіоактивно забруднені території, йод, нирки.

Вступ. Гармонійність статури є одним із показників для оцінки харчового статусу.
Під поняттям «статура тіла» розуміють кількісне співвідношення основних соматичних компонентів, які мають різну метаболічну та функціональну активність. Найбільш функціонально активною є багатокомпонентна знежирена активна маса (скелетні м'язи, маса вісцеральних органів тощо), якій протиставляється більш лабільна та метаболічно активна жирова тканина.
Величина жирових відкладень в організмі є найбільш чутливим компонентом, який відображає адекватність харчування, а також і вимоги до будови тіла людини залежно від величин фізичного навантаження.
Коли середній вміст жирової тканини у людини дещо нижчий за рекомендовану норму, то це може свідчити про те, що людина неякісно чи недостатньо харчується або має великі енерговитрати (фізична праця, погані соціальні умови проживання тощо).
Мета. Узагальнення відомостей про фізичний розвиток, інтенсивність праці, шкідливі звички осіб працездатного віку на тлі аліментарних дефіцитів та порушення харчування населення різних вікових груп та різної інтенсивності праці, які проживають на території, що зазнала впливу наслідків Чорнобильської катастрофи.
Матеріали і методи. Для оцінки стану харчового статусу населення широко використовують такий інтегральний показник як індекс маси тіла (ІМТ), який свідчить про збалансованість харчування. Для розрахунків ІМТ використовують показники зросту (м2) та маси тіла (кг) людини.
У людини індекс маси тіла (ІМТ) є основним показником, що характеризує стан харчового статусу [41]. На величину ІМТ впливає також фізичний розвиток, гармонійність статури та пропорційність тіла.
Дані фізичного розвитку та ІМТ обстежених чоловіків та жінок віком 18-29 років наведені у табл. 1.
Таблиця 1
Показники фізичного розвитку чоловіків та жінок віком 18-29 років, 
в середньому за рік (M = m)
Показник	Групи інтенсивності праці	
	І	ІІ	ІІІ	IV	
Чоловіки	
Маса тіла, кг	74,8 + 2,6	74,9 + 1,7	70,6 + 2,1	71,3 + 2,1	
Довжина тіла, см	174,4 + 1,6	175,3 + 1,9	172,3 + 1,9	175,8 + 2,2	
ІМТ, кг/м2	24,6 + 0,8	24,4 + 0,4	23,7 + 0,5	23,0 + 0,4	
Жінки	
Маса тіла, кг	68,9 + 2,3	66,0 + 1,7	68,9 + 1,8	–	
Довжина тіла, см	167,0 + 0,7	165,4 + 1,0	168,1 + 0,8	–	
ІМТ, кг/м2	24,7 + 0,8	24,2 + 0,8	24,4 + 0,7	–	
Як видно із таблиці, маса тіла та зріст чоловіків 18-29 років були у межах середньостатистичних величин. Однак слід відмітити, що максимальні значення маси тіла та зросту чоловіків І групи інтенсивності праці становили 102 кг та 187 см, а мінімальні – 57 кг та 162 см; максимальні значення чоловіків ІІ групи інтенсивності праці – 87 кг та 190 см, а мінімальні – 59 кг та 154 см. Максимальні значення маси тіла та зросту чоловіків ІІІ групи інтенсивності праці становили 86 кг та 186 см, а мінімальні – 55 кг та 160 см. Максимальні значення маси тіла та зросту чоловіків ІV групи інтенсивності праці становили 90 кг та 191 см, а мінімальні – 57 кг та 154 см.
Середні значення ІМТ відповідали нормальній масі тіла. При цьому серед чоловіків І групи інтенсивності праці (26 осіб) виявлено одну особу (3,9 %) з дефіцитом маси тіла, 14 осіб (53,8 %) з нормальною масою тіла, 8 осіб (30,8 %) з підвищеною масою тіла і 3 особи (11,5 %) з ожирінням І ступеня. Слід відмітити, що максимальне значення ІМТ було на рівні 31,4 кг/м2, що відповідає ожирінню І ступеня, мінімальне значення – 18,4 кг/м2, що відповідає дефіциту маси тіла.
Серед чоловіків ІІ та ІІІ групи (по 26 осіб) інтенсивності праці виявлено 17 (65,4 %) та 16 осіб (61,5 %) з нормальною масою тіла; 9 (34,6 %) та 10 осіб (38,5 %) з підвищеною масою тіла. Максимальне значення ІМТ було на рівні 28,4 та 29,3 кг/м2, мінімальне значення – 21,6 та 21,5 кг/м2.
Серед чоловіків ІV групи інтенсивності праці (27 осіб) виявлено по три особи (11,1 %) з недостатньою та підвищеною вагою, 21 особу (77,8 %) з нормальною масою тіла. Максимальне значення ІМТ було на рівні 26,2, мінімальне значення – 18,4 кг/м2.
Як видно із таблиці, маса тіла та зріст жінок 18-29 років були у межах середньостатистичних величин.
Однак слід відмітити, що максимальні значення маси тіла та зросту жінок І групи інтенсивності праці становили 90 кг та 173 см, а мінімальні – 48 кг та 158 см; максимальні значення жінок ІІ групи інтенсивності праці – 81,5 кг та 170 см, а мінімальні – 54 кг та 157 см. Максимальні значення маси тіла та зросту жінок ІІІ групи інтенсивності праці становили 92 кг та 174 см, а мінімальні – 60 кг та 161 см.
Середні значення ІМТ відповідали нормальній масі тіла. Однак, серед 26 жінок І групи інтенсивності праці виявлено одну особу (3,8 %) з дефіцитом маси тіла, 14 осіб (53,8 %) з нормальною масою тіла, 8 осіб (30,8 %) з підвищеною масою тіла і 3 особи (11,5 %) з ожирінням І ступеня. При цьому встановлено, що максимальне значення ІМТ було на рівні 31,9 кг/м2, що відповідає ожирінню І ступеня, мінімальне значення – 17,9 кг/м2, що відповідає дефіциту маси тіла.
Серед жінок ІІ групи інтенсивності праці (28 осіб) виявлено 15 осіб (53,6 %) з нормальною масою тіла, 9 осіб (32,1 %) з підвищеною масою тіла та 4 особи (14,3 %) з ожирінням І ступеня. Максимальне значення ІМТ було на рівні 30,6 кг/м2, мінімальне – 18,9 кг/м2.
Серед жінок ІІІ групи інтенсивності праці (26 осіб) виявлено 15 осіб (57,7 %) з нормальною масою тіла, 7 осіб (26,9 %) з підвищеною масою тіла і 4 особи (15,4 %) з ожирінням І ступеня. Максимальне значення ІМТ було на рівні 30,7 кг/м2, що відповідає ожирінню І ступеня, мінімальне – 18,9 кг/м2.
Дані фізичного розвитку та ІМТ обстежених чоловіків та жінок віком 30-39 років наведені у табл. 2.
Таблиця 2
Показники фізичного розвитку чоловіків та жінок віком 30-39 років,
в середньому за рік (M = m)
Показник	Групи інтенсивності праці	
	І	ІІ	ІІІ	IV	
Чоловіки	
Маса тіла, кг	71,0 + 1,9	77,8 + 2,2	75,9 + 3,5	72,7 + 1,5	
Довжина тіла, см	166,4 + 1,7	170,9 + 2,0	172,1 + 2,1	175,3 + 1,3	
ІМТ, кг/м2	25,7 + 0,7	26,8 + 0,9	25,5 + 0,9	23,8 + 0,4	
Жінки	
Маса тіла, кг	68,4 + 1,6	67,0 + 2,5	62,5 + 2,0	–	
Довжина тіла, см	166,8 + 0,9	163,5 + 1,1	164,1 + 1,2	–	
ІМТ, кг/м2	24,6 + 0,6	25,8 + 0,8	23,2 + 0,6	–	
Як видно із таблиці, маса тіла та зріст чоловіків 30-39 років були у межах середньостатистичних величин. Максимальні значення маси тіла та зросту чоловіків І групи інтенсивності праці становили 102 кг та 187 см, а мінімальні – 57 кг та 162 см; максимальні значення чоловіків ІІ групи інтенсивності праці – 87 кг та 190 см, а мінімальні – 59 кг та 154 см. Максимальні значення маси тіла та зросту чоловіків ІІІ групи інтенсивності праці становили 86 кг та 186 см, а мінімальні – 55 кг та 160 см. Максимальні значення маси тіла та зросту чоловіків ІV групи інтенсивності праці становили 90 кг та 191 см, а мінімальні – 57 кг та 154 см.
За нормативами ВООЗ, ІМТ серед чоловіків І, ІІ та ІІІ груп інтенсивності праці відповідали значенням надлишкової маси тіла, тоді як чоловіки ІV групи інтенсивності праці відповідали значенням нормальної маси тіла. При цьому серед чоловіків І групи інтенсивності праці (28 осіб) виявлено 11 осіб (39,3 %) з нормальною масою тіла, 13 осіб (46,4 %) з підвищеною масою тіла і 4 особи (14,3 %) з ожирінням І ступеня. Слід відмітити, що максимальне значення ІМТ серед чоловіків І групи інтенсивності праці було на рівні 31,6 кг/м2, що відповідає ожирінню І ступеня, мінімальне значення – 20,1 кг/м2, що відповідає нормальній масі тіла.
Серед чоловіків ІІ та ІІІ групи інтенсивності праці (31 та 27 осіб) виявлено 15 осіб (48,4 %) та 14 осіб (51,9 %) з нормальною масою тіла, і 16 осіб (51,6 %) та 13 осіб (48,1 %) з підвищеною масою тіла. Максимальне значення ІМТ було на рівні 33,5 та 33,0 кг/м2, що відповідає ожирінню І ступеня, мінімальне значення – 21,5 та 19,6 кг/м2, що відповідає нормальній масі тіла.
Серед чоловіків ІV групи інтенсивності праці (33 особи) виявлено 27 осіб (81,8 %) з нормальною масою тіла, і 6 осіб (18,2 %) з підвищеною масою тіла.
Максимальне значення ІМТ було на рівні 27,8 кг/м2, що відповідає підвищеній масі тіла, мінімальне значення – 19,3 кг/м2.
Як видно із таблиці, маса тіла та зріст жінок 30-39 років були у межах середньостатистичних величин. Максимальні значення маси тіла та зросту жінок І групи інтенсивності праці становили 92 кг та 180 см, а мінімальні – 53 кг та 160 см; максимальні значення жінок ІІ групи інтенсивності праці – 98 кг та 172 см, а мінімальні – 52 кг та 150 см. Максимальні значення маси тіла та зросту жінок ІІІ групи інтенсивності праці становили 83 кг та 175 см, а мінімальні – 45 кг та 150 см.
Серед жінок І та ІІІ груп інтенсивності праці ІМТ був у межах норми, а жінки ІІ групи інтенсивності праці мали надлишкову масу тіла. При цьому серед жінок І групи інтенсивності праці (30 осіб) виявлено 17 осіб (56,7 %) з нормальною масою тіла, 11 осіб (36,7 %) з підвищеною масою тіла і 2 особи (6,7 %) з ожирінням І ступеня. Максимальне значення ІМТ серед жінок І групи інтенсивності праці було на рівні 32,6 кг/м2, що відповідає ожирінню І ступеня, мінімальне значення – 20,2 кг/м2, що відповідає нормальній масі тіла.
Серед жінок ІІ групи інтенсивності праці (31 особа) виявлено 15 осіб (48,4 %) з нормальною масою тіла, 10 осіб (32,2 %) з підвищеною масою тіла та 6 осіб (19,4 %) з ожирінням І ступеня. Максимальне значення ІМТ було на рівні 34,8 кг/м2, що відповідає ожирінню І ступеня, мінімальне значення – 19,3 кг/м2, що відповідає нормальній масі тіла.
Серед жінок ІІІ групи інтенсивності праці (32 особи) виявлено 23 особи (71,9 %) з нормальною масою тіла, 9 осіб (28,1 %) з підвищеною масою тіла. Максимальне значення ІМТ було на рівні 29,1 кг/м2, що відповідає підвищеній масі тіла, мінімальне значення – 19,5 кг/м2, що відповідає нормальній масі тіла.
Дані фізичного розвитку та ІМТ обстежених чоловіків та жінок віком 40-59 років наведені у табл. 3.

Таблиця 3
Показники фізичного розвитку чоловіків та жінок віком 40-59 років,
в середньому за рік (M = m)
Показник	Групи інтенсивності праці	
	І	ІІ	ІІІ	IV	
Чоловіки	
Маса тіла, кг	80,7 + 4,5	81,8 + 4,4	78,3 + 2,5	80,1 + 2,4	
Довжина тіла, см	164,8 + 2,1	173,4 + 1,4	176,2 + 1,9	174,1 + 1,2	
ІМТ, кг/м2	29,4 + 1,1	27,2 + 1,4	25,3 + 0,8	23,8 + 0,3	
Жінки	
Маса тіла, кг	74,2 + 2,6	72,3 + 3,0	67,2 + 1,3	–	
Довжина тіла, см	164,6 + 0,9	163,9 + 1,1	166,6 + 0,8	–	
ІМТ, кг/м2	27,5 + 1,0	27,1 + 1,4	24,2 + 0,6	–	
Максимальні значення маси тіла та зросту чоловіків І групи інтенсивності праці становили 121 кг та 181 см, а мінімальні – 57 кг та 154 см; максимальні значення чоловіків ІІ групи інтенсивності праці – 130 кг та 186 см, а мінімальні – 60 кг та 165 см. Максимальні значення маси тіла та зросту чоловіків ІІІ групи інтенсивності праці становили 107 кг та 187 см, а мінімальні – 61 кг та 157 см. Максимальні значення маси тіла та зросту чоловіків ІV групи інтенсивності праці становили 125 кг та 195 см, а мінімальні – 52 кг та 160 см.
ІМТ серед чоловіків І, ІІ та ІІІ груп інтенсивності праці відповідали значенням надлишкової маси тіла, чоловіки ІV групи інтенсивності праці відповідали значенням нормальної маси тіла. При цьому серед чоловіків І групи інтенсивності праці (27 осіб) виявлено 6 осіб (22,2 %) з нормальною масою тіла, 10 осіб (37,0 %) з підвищеною масою тіла, 7 осіб (25,9 %) з ожирінням І ступеня та 4 особи (14,8 %) з ожирінням ІІ ступеня. Слід відмітити, що максимальне значення ІМТ серед чоловіків І групи інтенсивності праці було на рівні 38,2 кг/м2, що відповідає ожирінню ІІ ступеня, мінімальне значення – 22,8 кг/м2, що відповідає нормальній масі тіла.
Серед чоловіків ІІ та ІІІ групи інтенсивності праці (28 та 31 особи) виявлено 14 (50,0 %) та 15 осіб (48,4 %) з нормальною масою тіла, 5 та 9 осіб (17,9 та 29,0 %) з підвищеною масою тіла, 5 (17,9 %) та 7 осіб (22,6 %) з ожирінням І ступеня та 4 особи (14,3 %) з ожирінням ІІІ ступеня (чоловіки ІІ групи інтенсивності праці). Максимальне значення ІМТ було на рівні 43,4 кг/м2 та 32,3 кг/м2, що відповідає ожирінню ІІІ та І ступеня, мінімальне значення – 20,5 кг/м2 та 20,6 кг/м2, що відповідає нормальній масі тіла.
Серед чоловіків ІV групи інтенсивності праці (38 осіб) виявлено 26 осіб (68,4 %) з нормальною масою тіла та 12 осіб (31,6 %) з підвищеною масою тіла.
Максимальне значення ІМТ було на рівні 26,7 кг/м2, що відповідає підвищеній масі тіла, мінімальне значення – 19,0 кг/м2.
Як видно із таблиці, маса тіла та зріст жінок 40-59 років були у межах середньостатистичних величин. Максимальні значення маси тіла та зросту жінок І групи інтенсивності праці становили 98 кг та 170 см, а мінімальні – 58 кг та 155 см; максимальні значення жінок ІІ групи інтенсивності праці – 108 кг та 172 см, а мінімальні – 50 кг та 150 см. Максимальні значення маси тіла та зросту жінок ІІІ групи інтенсивності праці становили 87 кг та 172 см, а мінімальні – 53 кг та 156 см.
Жінки І та ІІ груп інтенсивності мали надлишкову масу тіла. При цьому серед жінок І групи інтенсивності праці (26 осіб) виявлено 9 осіб (34,6 %) з нормальною масою тіла, 6 осіб (23,1 %) з підвищеною масою тіла і 11 осіб (42,3 %) з ожирінням І ступеня. Максимальне значення ІМТ серед жінок І групи інтенсивності праці було на рівні 35,2 кг/м2, що відповідає ожирінню ІІ ступеня, мінімальне значення – 20,8 кг/м2, що відповідає нормальній масі тіла.
Серед жінок ІІ групи інтенсивності праці (27 осіб) виявлено 12 осіб (44,4 %) з нормальною масою тіла, 6 осіб (22,2 %) з підвищеною масою тіла, 7 осіб (25,9 %) з ожирінням І ступеня та 2 особи (7,4 %) з ожирінням ІІІ ступеня. Максимальне значення ІМТ було на рівні 48,0 кг/м2, що відповідає ожирінню ІІІ ступеня, мінімальне значення – 18,4 кг/м2, що відповідає дефіциту маси тіла.
Серед жінок ІІІ групи інтенсивності праці (28 осіб) виявлено 15 осіб (53,6 %) з нормальною масою тіла, 9 осіб (32,1 %) з підвищеною масою тіла та 4 особи (14,3 %) з ожирінням І ступеня. Максимальне значення ІМТ було на рівні 32,4 кг/м2, що відповідає ожирінню І ступеня, мінімальне значення – 20,0 кг/м2, що відповідає нормальній масі тіла.
Таким чином, можна відмітити тенденцію до зростання маси тіла чоловіків та жінок, що з часом може призвести до збільшення захворюваності, при якій провідну роль відіграє надлишкова маса тіла.
Результати та їх обговорення. Окрім вивчення стану фактичного харчування чоловіків та жінок, досліджували характер харчування, а саме – ставлення до розвантажувальних днів, вживання йодованої солі, вживання алкогольних напоїв. Результати досліджень щодо ставлення обстежених чоловіків та жінок до розвантажувальних днів представлені в табл. 4.
Таблиця 4
Ставлення чоловіків та жінок до розвантажувальних днів (у %)
Вік, роки	Чисельність, n	Так	Ні	
	чоловіки	жінки	чоловіки	жінки	чоловіки	жінки	
18-29	105	80	4,9	35,0	95,1	65,0	
30-39	119	93	12,1	29,1	87,9	70,9	
40-59	124	81	6,0	20,3	94,0	79,7	
Як свідчать дані, наведені у табл. 4, найбільше розвантажувальними днями користувалися чоловіки віком 30-39 років, що становило 12,8 % (11 осіб) від всіх обстежених цієї вікової групи, а найменше користувалися розвантажувальними днями чоловіки віком 18-29 років, що становило 4,1 % (3 особи) від усіх обстежених цієї вікової групи. І навпаки, частіше користувалися розвантажувальними днями чоловіки віком 18-29 років, що становило 95,9 % (70 осіб) від усіх обстежених цієї вікової групи, а найменше – чоловіки віком 30-39 років, що становило 87,2 % (75 осіб) від усіх обстежених цієї вікової групи.
Як видно із таблиці щодо розвантажувальних днів, то жінки всіх вікових категорій їх застосовують. Так, серед жінок віком 18-29 років 35,0 % (21 особа) використовують цей метод обмеження вживання їжі; серед жінок віком 30-39 років – 29,1 % (23 особи) та серед жінок віком 40-59 років – 20,3 % (13 осіб). При цьому більшість обстежених жінок не використовують розвантажувальні дні, найбільше – це жінки віком 40-59 років – 79,7 % (51 особа), а найменше – жінки віком 18-29 років 65,0 % (39 осіб).
Основне фізіологічне значення йоду полягає у його важливій участі у функції щитоподібної залози, яка використовує йод для синтезу гормонів тироксину, дийодтирозину та трийодтироніну. Недостатнє надходження йоду в організм призводить до розладу функції щитоподібної залози, її збільшення (гіперплазії) і розвитку зобу [1, 2]. Недостатність йоду широко розповсюджена на планеті [2]. Захворювання на ендемічний зоб постійно реєструються у багатьох країнах Центральної і Західної Європи, Ефіопії, Індії та інших країнах.
Понад 85 % йоду надходить в організм людини з їжею, переважно рослинною. Порушення правил зберігання продуктів призводить до зниження вмісту йоду в них до 65 %. Значні втрати йоду виникають в процесі кулінарної обробки продуктів (смаженні – 64 %, варінні – до 39-84 %). Продукти, повітря і вода приморських районів містять найбільшу кількість йоду, гірських – найменше.
Добова потреба в йоді становить 200-220 мкг, мінімальна – 50-150 мкг.
З метою профілактики йододефіцитних захворювань надзвичайно важливим є вживання адекватних доз йоду. Останнім часом у світі використовується новий стандарт для йодування солі, не йодистий калій, як було раніше, а стійкіший – йодат калію (KІO3).
Для ліквідації дефіциту йоду в Україні широко використовується йодована сіль. У 10 г такої солі міститься 190 мкг йоду. Йодована сіль, що реалізується в торгівельних мережах України, відповідає ДСТУ 3583-87 та ТУ У 18.446-97. Природним джерелом йоду є морська капуста та продукти, виготовленні з її використанням (консерви, кондитерські вироби, хліб з морською капустою). Багато йоду містять морська риба, консерви з неї, нерибні продукти моря (мідії, м'ясо кальмарів, креветок, морського гребінці тощо).
Результати опитування щодо вживання йодованої харчової солі обстеженими чоловіками та жінками наведені у табл. 5.
Таблиця 5
Вживання йодованої харчової солі чоловіками та жінками (у %)
Вік, роки	Чисельність, n	Завжди	Інколи	Зрідка або ніколи	
Чоловіки	
18-29	105	–	43,8	56,2	
30-39	119	8,1	40,7	51,2	
40-59	124	6,5 	25,8	67,7	
Жінки	
18-29	80	11,7	36,7	51,7	
30-39	93	26,6	29,1	44,3	
40-59	81	12,5	37,5	50,0	
Як видно із таблиці, на питання щодо вживання йодованої солі відповідь "завжди" не надав жоден з чоловіків віком 18-29 років; 8,1 % (7 осіб) та 6,5 % (6 осіб) чоловіків віком 30-39 та 40-59 років відповіли, що завжди використовують йодовану сіль. Відповідь "інколи" надали 43,8 % (32 особи віком 18-29 років), 40,7 % (35 осіб віком 30-39 років) та 25,8 % (24 особи віком 40-59 років); "зрідка або ніколи" надали 56,2 % (41 особи віком 18-29 років), 51,2 (44 особи віком 30-39 років) та 67,7 % (63 особи віком 40-59 років).
Таким чином, понад 50,0 % обстежених чоловіків у своєму харчуванні використовують йодовану сіль зрідка або ніколи.
Як видно, жінки всіх вікових груп в основному використовують у своєму харчуванні йодовану сіль зрідка або ніколи. Так, найбільше – це жінки віком 18-29 років – 51,7 % (31 особа), а найменше – жінки віком 30-39 років – 44,3 % (35 осіб). Серед жінок, які інколи вживають йодовану сіль, то найбільше жінки віком 40-59 років – 37,5 % (24 особи), а найменше – жінки віком 30-39 років – 29,1 % (23 особи). При цьому слід відмітити, що жінки всіх вікових категорій використовували йодовану сіль. Найбільше – це жінки віком 30-39 років – 26,6 % (21 особа), а найменше – жінки віком 18-29 років – 11,7 % (7 осіб).
Відомо, що алкоголь пригнічує гормон AGRP, який регулює харчову поведінку і почуття насичення. Саме тому, після вживання алкоголю людина може вживати їжу без почуття міри. Крім того, алкогольні напої мають калорійність – чим міцніший алкоголь, тим більше калорій. Так, 100 мл пива світлого 4 % містить від 29 до 50 ккал (від 123 до 209 кДж); білого сухого вина – 66 ккал (276 кДж); червоного сухого – 76 ккал (318 кДж); шампанського – 88 ккал (368 кДж); портвейну – 167 ккал (699 кДж); горілки – 250 ккал (1046 кДж); коньяку – 240 ккал (1004 кДж); лікеру – 350 ккал (1464 кДж).
У складі алкогольних напоїв міститься цукор, патока, мед та інші компоненти, які й впливають на ступінь калорійності алкоголю. Причому, калорії, які містяться в алкогольних напоях, здатні швидко засвоюватися та швидко спалюватися, ці калорії "пусті", вони не приносять ніякої користі організму. Вживання алкоголю не може позначитись на збільшенні маси тіла, оскільки "алкогольні" калорії не мають поживної цінності. Основні чинники, що спричиняють збільшення ваги: калорії, що містяться в етанолі (100 мл етанолу містить 710 ккал (2971 кДж)); наявність у алкогольних напоях цукру (вуглеводи, що швидко засвоюються та легко відкладаються у вигляді жирового прошарку); уповільнення процесів метаболізму в організмі після вживання алкоголю; пригнічення окислення жирів, що призводить до їх накопичення в організмі. Крім того, вживання алкогольних напоїв у великих кількостях може призвести до розвитку цукрового діабету, гіпертензії, онкології тощо.
Тому важливим було включити до анкети відомості про вживання алкогольних напоїв обстеженими чоловіками та жінками.
Результати досліджень щодо вживання алкогольних напоїв обстеженими чоловіками та жінками наведені у табл. 6.
Таблиця 6
Споживання алкогольних напоїв чоловіками та жінками (у %)
Вік,
роки	Чисельність, n	Щоденно	Декілька
разів на
тиждень	1-2 рази на місяць	Зрідка або
ніколи	
Чоловіки	
18-29	105	–	12,3	58,9	29,5	
30-39	119	–	12,8	45,3	40,7	
40-59	124	–	10,8	50,5	38,7	
Жінки	
18-29	80	–	3,3	43,3	53,3	
30-39	93	–	2,5	39,2	58,2	
40-59	81	–	3,1	29,7	70,3	
Слід відмітити, що всі обстежені чоловіки не вживали щоденно алкогольних напоїв. Найменше вживання алкогольних напоїв – декілька разів на тиждень, спостерігалось серед чоловіків вікової категорії 40-59 років – 10,8 % (10 осіб). Майже однакова кількість чоловіків віком 18-29 та 30-39 років вживає алкоголь декілька разів на тиждень – 12,3 % (9 осіб) та 12,8 % (11 осіб) відповідно. При цьому вживання алкоголю зрідка або ніколи відмічено серед чоловіків віком 18-29 років – 29,5 % (21 особа); серед чоловіків віком 30-39 років – 40,7 % (35 осіб) та серед чоловіків 40-59 років – 38,7 % (36 осіб). Вживання алкогольних напоїв 1-2 рази на місяць відмічено у чоловіків всіх вікових категорій.
Таким чином, встановлено, що всі обстежені чоловіки вживали алкогольні напої 1-2 рази на місяць – 58,9 % (43 особи віком 18-29 років), 45,3 % (40 осіб віком 30-39 років) та 50,5 % (47 осіб віком 40-59 років).
Як видно із табл. 6, то слід відзначити, що всі обстежені жінки не вживали щоденно алкогольних напоїв. При цьому від 53,3 до 70,3 % жінок вживали алкогольні напої зрідка або ніколи. Декілька разів на тиждень вживання алкогольних напоїв відмічено в середньому 3,0 % (або по 2 особи) кожної вікової групи. Один або два рази на місяць вживали найбільше жінки віком 18-29 років – 43,3 % (26 осіб), а найменше – серед жінок віком 40-59 років – 29,7 % (19 осіб).
Таким чином, жінки всіх вікових категорій вживали алкогольні напої зрідка або ніколи – 53,3 % (32 особи віком 18-29 років), 58,2 % (46 осіб віком 30-39 років) та 70,3 % (45 осіб віком 40-59 років). 
Високий індекс маси тіла – один із найбільш значущих факторів ризику розвитку ХХН. В осіб з ожирінням у відповідь на збільшення метаболічних потреб надлишкової маси тіла розвивається компенсаторна гіперфільтрація. Збільшення внутрішньоклубочкового тиску може призвести до пошкодження нирок і підвищення ризику розвитку ХХН у віддаленому періоді. В останні роки частота розвитку гломерулопатії, асоційованої з ожирінням, зросла в 10 разів. Окрім того, доведено, що ожиріння – фактор ризику нефролітіазу й низки злоякісних новоутворень, зокрема раку нирки. У ході численних популяційних досліджень було встановлено асоціацію між показниками ожиріння та розвитком і прогресуванням ХХН. В осіб без захворювань нирок підвищення показника ІМТ було асоційоване з розвитком протеїнурії. Більше того, згідно з даними численних великих популяційних досліджень, більш високі значення ІМТ виявилися пов’язаними зі зниженням розрахункової швидкості клубочкової фільтрації (ШКФ), а також зі швидкими темпами його подальшого падіння і розвитком термінальної ниркової недостатності. У пацієнтів із фоновою ХХН підвищення значення ІМТ, ожиріння II ступеня і вище асоціювалося з більш швидким прогресуванням ХХН. У кількох дослідженнях було здійснено оцінку взаємозв’язку між ХХН та абдомінальним ожирінням (діагностованим згідно зі значенням ОТ і співвідношенням ОТ/ОС), а також описано асоціацію між більш високими значеннями ОТ й ОС та альбумінурією, зниженням ШКФ і розвитком ХХН незалежно від показника ІМТ. Збільшення кількості вісцеральної жирової тканини (ЖТ), яку вимірюють під час комп’ютерної томографії (КТ), асоційоване з більшою поширеністю альбумінурії в чоловіків. Наявність незалежної від значення ІМТ асоціації між абдомінальним ожирінням та гіршими нирковими наслідками було описано в ході вивчення показників смертності в пацієнтів із ТНН, а також серед реципієнтів ниркового трансплантата. Ці дані свідчать про безпосередній вплив надлишкової вісцеральної ЖТ на нирки.
Алкоголь – це токсин, який сильно навантажує нирки і печінку. Зловживання алкоголем у великих кількостях призводить до відкладення сечової кислоти в ниркових канальцях, що призводить до закупорки трубчастої оболонки. Це, в свою чергу, збільшує ризик ниркової недостатності. Більше того, алкоголь викликає дегідратацію і порушує нормальне функціонування нирок. 
За даними Американської Асоціації нефрологічних хворих (AAKP), куріння є провідним чинником ниркової недостатності кінцевої стадії. Куріння збільшує кров’яний тиск і серцевий ритм, а також зменшує кровотік і звужує кровоносні судини в нирках. Це прискорює дисфункцію нирок і погіршує симптоми існуючих захворювань.
Пропозиції академікині ГО НАНВО України, професорки, д.мед.н. Мойсеєнко В.О. щодо круглого столу «Відлуння Чорнобиля», ініційованого ГО «Національна академія наук вищої освіти України»; Українським державним університетом імені Михайла Драгоманова; ДУ «Національним науковим центром радіаційної медицини НАМН України»; ВГОІ «Союз Чорнобиль України»; ГО «Міжнародна академія освіти і науки»; ГО «Асоціація психотерапевтів і психоаналітиків України»: 
1. В умовах воєнного стану (окупації) посилити увагу щодо викладання у ЗВО питань радіаційної, хімічної, біологічної та ядерної загрози, надання домедичної та першої медичної допомоги постраждалим, наслідкам впливу на організм людини.
2. Підвищити обізнаність молоді на етапі довузівської підготовки щодо можливостей та наслідків ракетних обстрілів, бомбардувань, застосування радіаційної, біологічної, хімічної, ядерної зброї (лекції, вебінари, круглі столи та ін.).
3. Проведення майстер-класів з надання невідкладної домедичної допомоги при пораненнях, кровотечах, застосуваннях радіаційної, біологічної, хімічної, ядерної зброї.
4. Проведення майстер-класів з психологічної підтримки населення в умовах бойових дій.
5. Розробити концепцію щодо відновлення профілактичних виїзних медичних обстежень жителів районів Чорнобильської зони.
6. Продовжити роботу над розробленням і виконанням перспективних НДР, грантових проєктів чи програм щодо підтримки здоров’я жителів районів Чорнобильської зони.
Висновки. Таким чином, проведення серед населення інформаційно-просвітницької роботи про ризики ожиріння та, у тому числі, дотримання правильного режиму харчування й підвищення фізичної активності, відіграє надзвичайно важливу роль у профілактиці ожиріння й захворювань нирок.
Перспективи. Аналіз та діагностика відхилень в харчуванні, а також наголошення на необхідності вести здоровий спосіб життя населення України сприятиме ліквідації як власне йодної недостатності, так і її наслідків, небезпечних для здоров’я, таких як ожиріння і захворювання нирок.
ЛІТЕРАТУРА
1.	Health 2020: a European policy framework supporting action across government and society for health and well-being, WHO Regional Office for Europe, http://www.euro. who.int/ data/assets/ pdf_file/0006/199536/ Health2020-Short.pdf  
2.	Резюме практичних рекомендацій «KDOQI Clinical practice Guideline for nutrition in CKD: 2020 UPDATE».
SUMMARY
PHYSICAL DEVELOPMENT, WORK INTENSITY, HARMFUL HABITS AND RISK OF KIDNEY DAMAGE IN PEOPLE OF WORKING AGE LIVING 
IN THE TERRITORY THAT WAS INFLUENCED BY THE CONSEQUENCES OF THE CHORNOBYL DISASTER
(according to the materials of the round table "Echoes of Chornobyl: 
new challenges and threats", dedicated to the 37th anniversary 
of the Chornobyl tragedy)
1Matasar  I.T., 2 Moyseyenko V.O., 2Kozak N.D., 1 Petryshchenko L.M.
1SU "National Scientific Center of Radiation Medicine
of the National Academy of Medical Sciences of Ukraine",
2 Bogomolets National Medical University
Faculty of training of doctors for the Armed Forces of Ukraine
Kyiv, Ukraine
Introduction. This work is devoted to issues of physical development, work intensity, bad habits of people of working age against the background of food shortages and nutritional disorders of the population of different age groups and different work intensity living in the territory affected by the consequences of the Chornobyl disaster.
Goal. Generalization of information about physical development, work intensity, bad habits of people of working age against the background of food shortages and nutritional disorders of the population of different age groups and different work intensity living in the territory affected by the consequences of the Chornobyl disaster.
Materials and Methods. Bibliographic – a theoretical analysis was carried out and a generalization of literature data was carried out, the physical development of persons of working age was analyzed against the background of food shortages and nutritional disorders of the population of different age groups and different intensity of work living in the territory affected by the consequences of the Chornobyl disaster. The research used questionnaire, survey, mathematical and statistical methods.
Results and discussion. Physical development, intensity of work, bad habits of people of working age against the background of food shortages and nutritional disorders of the population of different age groups and different intensity of work living in the territory affected by the consequences of the Chornobyl disaster, as well as the quality of food consumed and the caloric content of the diet affect the physical and mental health of a person, in particular, certain substances regulate the course of biochemical, as well as most adaptive reactions, in particular, dietary iodine, as the most important trace element, is part of a number of hormones. The correlation between dietary iodine and its sources and the daily diet of men and women depending on the intensity of work has been studied in detail.
Conclusions. Thus, carrying out information and educational work among the population about the risks of obesity and the need to lead a healthy lifestyle, including maintaining a proper diet and increasing physical activity, plays an extremely important role in the prevention of obesity and kidney diseases.
Key words: nutritional status, radioactively contaminated territories, iodine, kidneys.
Опубліковано
Актуальні проблеми нефрології  / За ред. В.О. Мойсеєнко / МОЗУ, НМУ.- Київ: ТОВ “Видавництво “Юстон”, 2023.–  № 32-33. - С. 34-42.
Фахове видання
DOI: 10.37321/nefrology.2023.32-33-04